- Hei, hvordan går det? - Hvordan står det til?
Det ser du vel. Valborg er blid som smør.
- Det er jo helmaks. - Men pesetasene ruller. Alt koster.
Det er reine slaraffenlandet. Bare å dividere med 10.
Regninga skal betales før kl 11. Gryn må skaffes. Jeg har en plan.
Nei, vær så snill. Nå har vi ferie, ikke sant? Ferie for alle penga.
- Dere boller dere som millionærer. - En konjakk koster jo bare 50 øre.
Ti koster fem kroner. Ifølge regninga koster det 587,50 å spille storkar.
- Det var mer enn jeg regna med. - Valborg står sterkt i bildet.
Og du, Benny... Hvor er Benny?
- Det er magan. Han tåler ikke maten. - Tulleprat. Rull ut øra.
- Jeg har peiling på et skap. - Hva slags?
- Pengeskap. Hva trudde du, ekteskap? - Ikke bruk det ordet.
- Olé! Olé! Carsten! - Hun trur jeg er Carsten Byhring.
Du ligner da innimellom. Stikk av gårde nå.
Olé! Olé!
- Neimen... Hallo, Egon! - Hei, Valborg.
Du! Kan få presentere deg for mine venner, Juan og Rodrigo.
Neimen... Med en gang jeg skal presentere dem er dem borte.
Kanskje dem trudde at du var mannen min.
Dem som er tyrefektere og alt. Kjell er ikke noen stut, dessverre.
- Du har sjekka at dem er tyrefektere? - Ja, i fullt utstyr.
- Dem går ikke med fullt utstyr. - Dem er tyrefektere.
Dem har sånn hatt med tre kanter. Akkurat som på bildet der oppe.
Jeg temte dem.
Er det ikke den ene, så er det den andre.
Mellom dobbelt ild, så og si. Hva ønsker herren?
En alvorlig samtale med deg og Benny. Det gjelder pengeskapet vi snakka om.
- Hør godt etter nå. - Ja da.
"Alprende del Amo" heter stedet.
Det eies og drives av en nordmann, Hannibal Hansen, kalt Grise-Hansen.
Grise-Hansen har bygd om et gammalt gårdsbruk til restaurant.
To ganger i uka svinger'n opp med grisefest for skandinaviske turister.
Normalt kommer det 200 i slengen. Dem betaler 40 kr pro person.
200 ganger 40 blir 8000 raske. Skjønner du? 8000 ganger 10.
Det blir 80 000 pesetas. Han stuver seddelbuntene inn i et pengeskap.
Franz Jäger, Berlin, modell 1923.
Først en liten grisefest.
Og når humla snurrer sånn passelig, så knekker vi skrinet.
Det gå'kke så lett. Grise-Hansen ligger på brus og vørterøl.
Men jøsse navn. Hva bor han i Spania for da?
Han har andre interesser. Akkurat som vårs.
Jeg har gjort visse undersøkelser, og finni ut av Grise-Hansens rutiner.
Hver dag kl 13 forlater Grise-Hansen haciendaen og kjører inn til byen.
Her går'n rett om bord i donnaen sin, en fru Jørgensen,
Mannen til fru Jørgensen er tidligere teppehandler fra Holmestrand.
Han er samtidig på besøk hos sin hemmelige donna, fru Fjell.
Hennes mann, en pensjonert radioforhandler fra Sandvika, -
- besøker samtidig sin lille due.
Herr Due er førtidspensjonert skipsmegler fra Bergen.
Han avlegger på samma tidspunkt en visitt hos fru revisor Jensen.
Revisoren er fintfølende nok til å holde seg unna.
Han er på Alprende del Amo til visitten er over.
Den tar en time.
Klokka 14.30 vender samtlige tilbake til sine utgangspunkt.
Vi har en og en halv time til rådighet. Aksjonen starter i morra kl 13.00.
Du, Valberg og Basse skal distrahere personalet.
- God dag. - Velkommen.
Kan vi få et pent bord, da? Det bordet var veldig fint.
Der er det sol og... Her er det jo bare mørkt. Jeg vil ha mye sol, jeg.
Okei, grisen er kjørt.
Still deg ved kjøkkendøra og hold vakt der. Stand by.
- Operativ. - Action.
Kan dere anbefale noe typisk for stedet? Ja, spanske retter.
- Kanskje... calamares. - Hva er calamares?
- Kan du foreslå noe annet? - Det er blekksprut.
- Nei, det vil vi ikke ha. - Vi har spansk paella.
Det hørtes veldig godt ut. Da tar vi paella.
- Ein, zwei, drei. Yes. Thank you. - Så kommer det.
- Una cerveza, s'il vous plaît. - Øl? Dansk eller svensk? Å, norsk.
Hvorfor sitter du med nesa i boka? Basse er så gørr, atte.
- Det er spansk. - Godt. Man skal kunne språk, vet du.
- Si noe på spansk, da. - Buenos dias. Policia.
Tienen la amabilidad de acompañarme?
Fantastisk! Akkurat som en spanjol. Åssen greier du det?
- Hva sa du? - Det er fra politiet.
Vil De være så vennlig å følge med.
Oré, oré. Alle ordnung, kamerat. Jeg er telefoniker parmio.
- Det er synd med Bennys sarte mave. - Ja, ja. Ja, ja.
- Hva er det med deg, da? - Maveknip. Fremmed mat.
Vi har ikke smakt på maten, jo. Spis da, Basse.
Har dem ikke kjøttkaker her da?
Klart det ikke er så godt som hjemme. Det er bare innfødte på kjøkkenet her.
Stakkars pappa da.
Næmmen, så koselig! Se, Basse. Hallo! Hallo!
Egon, er du der inne? Der kan du se sjøl. Dem er tyrefektere.
Buenos dias. Policia. Tienen la amabilidad de acompañarme?
Akkurat som å høre Basse. Hva betydde det?
God dag, det er fra politiet.
Raska på nå, vi er seint ute allerede. Her er flaggene.
Kul deg ned. Frihetens time slår først om 2 min, 10 sekunder. Pip!
- Kanskje han har dratt. - Hysj! Du skremmer far.
Hva skal vi gjøre hvis ikke Egon... Det er din feil.
Den fordømra bilen som det aldri fins bensin på.
Klapp igjen brødsaksa. Tanka i forgårs for en femmer.
- Se, der kommer'n. - Mesteren er løs. Gode, gamle Egon.
- Ja, heldigvis. Vink, Basse, vink. - Han har med pakke også. Helmaks.
- Da har han en plan. - Da er vi frelst.
- Nå skal mamma bli glad. - Men i jøsse navn...
- Hvor er det han skal hen? - Han er vel lei av dere.
Hysj da. Ikke snakk sånn om Egon. Han ville aldri svikte oss.
Han kan ikke greie seg uten oss. Han kjenner ingen andre.
Hva var det jeg sa?
Vi må gjøre noe. Vi må få fatt i han.
- Holm-Hansen jr., finansmegler. - Egon Olsen, eh...
- Det gleder meg. - Takk i like måte.
- Jeg går ut fra at De er orientert. - Å ja da.
- Advokat Kramer og jeg delte bur. - Ja, det var leit med herr Kramer.
- Skulle forresten hilse. - Takk.
Det dreier seg om et pengeskap. Franz Jäger-safe, Berlin, modell 44.
Ja. Det betyr uendelig meget for firmaet å få åpnet skapet.
De regnes blant landets ekspertise på området, ikke sant?
- De blir vel ikke forfulgt, skygget? - Skygget?
- Leit hvis politiet kom på sporet. - Slapp av, ingen fare.
- Hvor skal han nå, da? - Aner ikke.
- Kunne da kosta på seg et lite vink. - Har vel spadd opp et annet beite.
- Nå er det nok! - Det fins ikke noe annet beite.
Hva skal jeg si til Valborg? Hun trur vi kommer med Egon og planene -
- så vi kan bli millionærer og komme oss sørover igjen.
- Nå, er De fornøyd? - Splendid.
Jeg trenger et par dager å komme meg på.
- På vår regning, naturligvis. - Naturligvis.
Takk, takk.
Pengeskapet befinner seg i en villa i Sveits... Takk.
Villaen tilhørte direktør Hallandsen, som representerte firmaet der nede.
Han døde for 14 dager siden. Han er den eneste som kjenner skapets kode.
- Så der kommer De inn i bildet. - Regn med meg.
Vel, operasjonen starter altså torsdag kl. 14.45.
Bra. Jeg setter pris på skikkelig planlegging og presis taiming.
- Og alt er nøye uttenkt. - Glimrende.
Og hvordan hadde De tenkt med honorarer?
Jeg har tillatt meg å utferdige et kontraktforslag.
Ifølge advokat Kramer er det juridisk vanntett.
Jaha.
- 25 %? - Ja.
Firmaet vil jo få en del diett- og reiseutgifter på undertegnede.
- Derfor tok jeg ikke så hardt i. - Ja.
Og en liten ting til. Dette krever naturligvis den absolutte diskresjon.
Stol på meg. Her er det gullkanta taushet.
Advokat Kramer var ikke fullt så diskrét, og havnet der han havnet.
- Det var trist med Kramer. - Akk ja, sann.
- Har'n tenkt å bli der inne? - Han har vel fløtta inn.
- Spar meg, Basse. - Nå begynner det å skje ting.
Der drar kameraten. Nå blir Egon aleine.
- Jeg greier ikke mer. Jeg vil hjem. - Nei, nei. Kul deg ned.
Nå toger vi rett inn. Egon kommer til å stråle som ei sol.
- Hva kan jeg hjelpe med? - Bor det en Olsen her? Egon Olsen.
- Hvem kan jeg melde? - Det er Fransen og Jensen.
Si bare Benny og Kjell.
Herr Olsen kan ta imot dere i solariet. Den veien.
- Er'n blitt hekta igjen? - Dette er et hotell. Følg meg nå.
Takk.
- Hei, Egon. - Hei, Egon.
- Velkommen hjem. - Vi stod der som vi pleier, vi.
Sier du det? Det var søtt av dere. Jeg så ikke et menneske, jeg.
- Det var bare så vidt vi rakk fram. - Slapp av da. Vi stod der og vifta.
Vær så god og ta plass, mine herrer.
Schmack!
- Og her står bra til? - Jo takk, det humper og går.
- Og Valborg? - Bare bra. Jeg skulle hilse.
- Og barna? - Basse, mener du? Jo, fint.
- Hyggelig å høre. - Åssen er det med deg?
Hvor befinner du deg på kartet?
- Har du en plan? - En plan?
Ja, vi trenger deg, Egon. Vi har regna med deg. Særlig Valborg.
- Brett ut, da. Vi står på tuppa, vi. - Vi blir med, selv om det er farlig.
Jeg er redd planene er konfidensielle for øyeblikket.
- Hva for no'? - Det er jo oss.
- Alte Kameraten. - Egon...
Beklager, det er delikate ting på gang.
Det mest delikate jeg har hatt fingertuppa borti.
Få opp døra. La oss få se juletreet.
Dessverre. Dette er svære saker som krever diskresjon. Presisjon.
Og fantasi. Her ser dere spiren til den norske Gudfaderen.
- Men vi da, Egon? Hva med vårs? - Vi, toppfolk i bransjen.
- Indeksen er gått opp igjen og... - Tenk på alt vi har hatt sammen.
For gammalt vennskaps skyld. Ølet er gått opp med ei hel krone.
Akkurat. Øl, mjælk og margarin er det som står i huet på dere.
De gutta jeg sjonglerer med nå tenker stort, i millioner.
Ta det helt med ro. Jeg påtar meg alt ansvaret, -
- både for bankene, styret, aksjonærene og kommandittselskapene.
Mannen er jo nærmest imbesil. He-he.
Ja, han har frekventert diverse fengsler gjennom alle år.
Alt han kan er å åpne pengeskap. Hver gang havner han innenfor murene.
Ja. Ha-ha! Du, hør her! Han trakk opp en slags kontrakt.
Og forlangte 25 prosent.
Ja, tenk deg, 25 prosent!
Han kan ikke fordufte sånn uten videre, vel.
Hvert fall ikke når jeg står her med skinkesteik, surkål og bakte poteter.
Jeg har til og med vært på polet. Rom og... Hvor skulle han?
- Han har vel noe på gang. - Og jeg bestilte reise til torsdag.
- Jeg sa jo at du skulle vente. - Avtalen var at når Egon slapp ut -
- skulle han ha med en plan så vi kunne bli millionærer og dra sydover.
Akkurat som du pleier å si: "Åtte-ti dager, så har vi penga."
- Billettene er til torsdag, basta. - De må avbestilles.
Sammen med deg har mitt liv gått i søppelkassa.
Jeg står her som en avblomstra juleglede. Men nå er begeret fullt.
En når et punkt hvor en vil folde seg ut, blomstre opp og være kvinne.
Det kom til meg i fjor, det. Får jeg ikke oppleve det, blir jeg frustrert.
Og da er det like før det ikke er godt å være deg, altså.
- Hva skal vi gjøre nå, da? - Valborg har rett. Det holder ikke.
- Kan vi ikke snakke me'n? - Det er under min verdighet.
- Vi har huer sjæl. - Hva mener du nå?
Egon, hva er det? Bollehatt, sigar og svære ord. Vi har gjort knøljobbene.
- Ja, men hva skal vi gjøre nå? - Hva vi skal gjøre? Se ut på gata.
Alle mjælkebutikkene, kioskene og pølsebuene.
Det er bare å spasere rett inn.
- Aha, jeg har det! Suverent, Kjell. - Hva er det du har?
Idé de Luxe. Stjernekupp, skreddersydd for oss to.
- Er det farlig? - Fløyelsjobb, taima og tilrettelagt.
Aksjonen starter på torsdag.
Her er billettene. Vår mann i Sveits møter Dem på flyplassen.
Resten går av seg selv. Det hele er jo nærmest en bagatell.
Det er nesten ikke ulovlig engang. Ha-ha-ha!
Vi ønsker Dem velkommen om bord i Swissairs DC-9 til Zürich.
Flytiden er beregnet til 2 timer og 40 min.
Været er fint på turen, og vi ønsker Dem en behagelig reise. Takk.
Vær så god.
Ja. Alt i orden.
Gjør Dem ferdig.
- Ja, så er vi her igjen, da. - Ja, det er ei stund sia sist nå.
- Da var vi tapre, da. - Ja, vi stod sterkt.
- Da kunne vi klart hva som helst. - Vi var jo tre den gangen.
- Ja, Egon var jo liksom en av vårs. - Men fra nå av må vi kjøre duett.
- Vi greier nok aldri Norges Bank. - Kanskje ikke med det samma, men...
Nå, man vender tilbake til åstedet. Herrene lider kan hende av nostalgi.
Nei, vi bare står og beundrer arkitekturen.
Ja, disse tykke murene bygges til evigheten, Hermansen.
Er dere interessert i gamle murer -
- burde dere ta en siste titt på Botsfengselet før det rives.
- Hva? Rive Botsen? Men hva skal..? - Vi møtes nok, mine herrer.
Ja ha. Ja da. Forsendelsen er ankommet, befinner seg trygt hos meg.
Vår mann i Sveits fungerte perfekt.
Vår tyske kontakt var rundlich und punktlich. Ordnung muss sein, sann.
Ja, vi kan berolige bankene, styret og aksjonærene.
- Hva sier du? Hvem? - Han De hadde kontakt med.
- Å, Olsen var navnet. - Det var det, ja. Hvordan..?
- Han er blitt tatt hånd om i Sveits. - Mm. Han forsvinner i tåken.
Å, unnskyld, jeg visste ikke at... Ja, jeg trodde...
Alt i orden.
Jeg trodde det var guttunger som dreiv med hærverk.
Ja, vi vet jo godt hvordan guttunger kan være.
- Nå kommer bildene ut om tre min. - Det blir hyggelig for svigermor.
Ikke sant, elskling?
Tog fra København, med forbindelse fra Zürich, kjører nå inn på spor 7.
Spor 7.
Kan vi ikke drøye'n litt? Valborg er jo litt morragretten.
Stram deg opp, da. 23 blanke kroner er penger det òg.
Dessuten har vi morrapilsen og nogå attåt. Stå på nå, Kjell.
23 kroner, du verden. Det er over to kroner timen. Flott nattarbeid.
- Kapitalmarkedet er stramt nå. - Eier dere ikke yrkesstolthet?
Tenk å skulle leve som dere. Egon hadde aldri kommet hjem med 23 kr.
- Han ville ikke. - Han er blitt helt Bør Børson.
Han orker ikke å jobbe med sånne sausenebb som dere.
Dere skulle greie dere på egen hånd? Pøh! Jeg drar til Egon og ber pent.
- Ber pent? - For hva da?
For alt dere har floka til for Egon bestandig.
- Der er du, endelig. - Hvor er dem?
Gjest Baardsen og Ole Høiland sitter der inne og tvinner tommeltotter.
- Egon... - I jøsse navn.
Tomskallene har tjent 23 kr i natt.
- Er du ferdig med jobben? - Har du millionene?
- Jeg har en plan. - Jeg sa det. Dere hører aldri på meg.
Sett deg der du, Egon. Vil du ha noe å bite i? En øl?
Følg med nå. Dette er innfløkt, og det haster.
- Hva er det for no'? - Min plan.
- Dassrull! - Jeg tok det som hang nærmest.
Skal vi se, Egonbassen. Få vekk grisepapiret fra spisebordet, da.
Er det du driver med da? Har du begynt i toalettbransjen?
Enig. Han legger ut om multinasjonale finansgubber og opererer med summer -
- med både sju og åtte nuller bak. Og så kommer'n hjem med en dassrull!
- Jeg er blitt lurt. - Åssen da?
- Jeg er blitt snytt og dobbeltkrossa. - Egon har gått skoa av seg. Ha-ha!
Jeg orker ikke mer. Jeg har snakket med den gamle damen syv ganger i dag.
Ja, men jeg vet ikke, jeg!
Si til henne at hannhunden som har satt valper på hennes lille Nusse -
- ikke sorterer under kriminalpolitiet. Ja takk.
Dette kom akkurat på fjernskrivaren fra Sveits.
Det lukter interessant. Et eller anna med Hallandsen, finansreven.
Han vi prøvde å få noko på i fjor. Men han tok innersvingen på oss.
Ja, ja. Jeg husker han. Døde ikke han nettopp?
Det er begått innbrudd i hans villa i Sveits. Safen var åpna.
Det var funne ein bag, eit par gummihanskar og ei eske norsk talkum.
Ellers ingen spor, og ingenting fjerna fra safen.
- Unntagen Bedford-diamantene. - Kva for noke?
Sveitserne vet godt at Hallandsen hadde Bedford-diamantene.
Men slikt snakker man ikke høyt om.
- Kva er Bedford-diamantene? - De tilhørte visekongen av India.
Og var kostbareste private diamantsamling i verden.
De forsvant under krigen og har siden sirkulert på det grå pengemarkedet.
Hallandsen og hans multinasjonale selskap av børsspekulanter -
- investerte alle sine grå penger i diamantene for et par år siden.
Hallandsen døde plutselig. Hans partnere er i knipe.
De trenger kontanter. Mye kontanter. Mye står på spill. $15 millioner.
- 15 millioner, er du klin gæren? - Så mange penger fins ikke.
Jeg har sett dem sjæl, med mine egne lyseblå.
Ja, ja, hør nå her. 15 ganger 5, det blir jo... 15 ganger 5...
- Basse! - 75.
- 75 millioner kroner. - Nettopp. 75 mill. norske kroner.
Og ganger du det med ti, får du 75 millioner ganger 10, det blir...
- 750 millioner. - Nettopp. 750 millioner.
Og du skulle hatt 25 %. Det blir 25 % av 750 millioner pesetaser...
- Er du klar over hvor mye det blir? - 185 millioner.
Jo takk, men de gryna skal snu og flyte tilbake til meg.
Og ikke bare dem, men mer til. For neste gang bestemmer en annen prisen.
- Og det er deg, det, Egon. - Nettopp.
- Åssen da? - Først lar vi dem selge steina.
Like etterpå sier det "svupp", og diamantene ligger her og glitrer.
Der er sjeiken av Abradan, en av de som skumma fløten under energikrisen.
Hver koffert inneholder $ 5 mill., som han skal kjøpe diamantene med.
Se, det er messing òg. Hermansen sjøl.
Død og pine. Vi må gå stille i dørene.
Rolig. Sjeiken er her for å overvære den store valutakonferansen i morra.
Fem millioner dollar i kvar koffert. Men det er jo ulovlig.
- Riktig. - Då må jo me gripe inn. Gjøre noe.
Kjære unge venn. Hva vil vi oppnå med det? Diplomatiske forviklinger.
Oljerestriksjoner. Valutakriser.
Husk nå på det, at når de riktig store forbrytere er ute og går, -
- har politiet ikke noe annet å gjøre enn å gi dem beskyttelse.
Onsdag om to dager er valutakonferansen over.
Så går diamantene den veien og gryna den veien. Og etterpå slår vi til.
Me er jo politi og dei forbrytarar. Forbrytelser skal ikkje lønne seg.
Kjære unge venn, du tar feil. Jeg har vært i politiet i 25 år.
Plikt og troskap gir samvittigheten beskjeden lønn.
Kjærligheten er deilig, men dyr.
Vennskap er godt å minnes når man blir gammel.
Men det eneste som lønner seg, det er forbrytelser.
- Suverent, Egon. - Så deilig å ha deg hjemme igjen.
- Og med en plan til 75 millioner. - Storartet.
Godt vi er samla igjen. Fenomenalt at dem tok innersvingen på deg.
- Okei, okei. Til arbeid. - Vi ligger i gropa, Egon.
Vi trenger deg, Valborg, til aktiv innsats.
- Hva? Næh! - Pytt. Vi drikker av flaska.
Hvorfor ikke? Kvinner skal ut i arbeidslivet.
Vi trenger Basse som teknisk konsulent. Og en buss, et tog -
- og 100 ballonger. Og sist, men ikke minst, et kjøttbein.
Nei... Vi får vel ta vårs en tur og se vårs litt rundt om, tenker jeg.
Basse kan ikke kjøre det. Han er bare guttungen. Og uten sertifikat.
- La guttungen svare for seg sjæl. - Null problem. Et ordinært DI-2.
Skal vi se, hvor har vi hovedkranen til startlufta? Den har vi her.
- Det er hue på gutten. - Hvor har'n det fra?
- Hva er den dingsen her for no'? - Ligg unna! Ei fløyte på 110 desibel.
- Desibel... Han vil komme langt. - Vi får ikke trøbbel med jernhesten?
- Pass på, Kjell. - Kom igjen, da.
Hvorfor brukte du ikke døra? Den står jo åpen.
Den enkleste måten er ikke bestandig den beste.
Helmaks!
Det kan bli for dyre millioner òg. Den nye fine buksa, til 110 kroner.
- Hvis du hadde kjøpt den. - Har du aldri hørt om røverkjøp?
- Må bruke øya. - Og det kan mora di.
Derfor får hun debutere.
- Men ikke no' farlig. - Rolig. Vi tar det fra begynnelsen.
Altså, dette er sjeikens bil. Ligg unna Børsen, gutt.
- Dette er Børsen. - Sild i olje, det passer jo fint.
- Og så kommer toget. - Rett foran Rådhuset.
Toget tar 1 minutt og 13 sekunder til Checkpoint Charlie.
- Valborg fikser ballongene. - På ditt ansvar og din risiko.
- Ja, ja. Benny og jeg fikser bussen. - Helmaks!
Det er 2 timer og 10 min til start. Vi går og lader opp hjemme hos Kjell.
Hei! Hva er det der, da?
Det er jo sofaen min og stolene mine. Hva er dette for noe?
Og så skiene mine.
- Men i jøsse navn. Valborg! - Hva hadde du tenkt? Vi skal reise.
- Ja, ja, men tinga våre da? - Det kan ikke bare bli stående her.
Ikke trasle det til nå. Her må jeg slite og ordne mens du vimser omkring.
Blomstene er ute hos Jenny. Og sølvtøyet og spisebordet.
Gulvteppene ligger igjen til de nye leieboerne.
Dem flytter inn i neste uke. Vi må male og tapetsere.
En skraphandler henter resten for en tier. Frelsesarmeen får sengene.
Valborg, du kan da ikke mene... Hva skal vi...? Dette er jo hjemmet vårt.
Ærlig talt, Kjell. Noen ganger er du så tett, atte.
Kan ikke dere få det inn i nøtta på'n?
Vel, altså... Jo, jeg trur det er mye i det Valborg sier, Kjell.
- Egon, skal vi bli millionærer eller ei? - Naturligvis.
- Og da skal vi reise, ikke sant? - Jo da, jo.
- Og vi kommer aldri mer igjen? - Aldri.
- Og når starter aksjonen? - Klokka 14.30.
Ja. Og vi reiser torsdag kl. 11.45.
- Har du oppfatta det nå? - Ja, ja, ja. Jo da.
Abradans ambassade
15 millioner dollar. 75 millioner norske kroner.
Så, så, unge mann. Ikke fantaser deg ut på viddene.
- Me må då kunne gjøre noe. - Ikke kan vi, og ikke skal vi gjøre noe.
Vi skal gjøre vår plikt. Om ti minutter er vi på Børsen.
Der byttes millionene med diamantene. Uten at vi skal løfte en finger.
Trur du vi klarer dette, Basse? Det betyr mye for mor at det går bra.
Er det barnedåp her?
Om fire minutter og 30 sekunder går mannskapet inn i spisebrakka.
- 30 sekunder etter det står du klar. - Ja. Stol på far.
50 sekunder etter det igjen starter jeg opp. Da åpner du grinda.
Ja, akkurat. Akkurat.
- Går du? - Ikke vær redd. Dette går nok bra.
- Jeg trur dem har tatt rotta på oss. - Slapp av.
- Der er dem. - Bingo!
Basse! Basse! Se på mor da, Basse. Hurra!
Hårfint nå, Benny, hårfint. Foten på pedalen, silkepoter.
Stopp... Der!
I Amerika hadde det vært arrangert av mafiaen.
Ja, ja. Styr fantasien, ellers kommer ikke du langt innen politietaten.
- Hva foregår her, da? - Nei, akslinga har skjært seg.
- Jeg har ikke tid til dette. - Nei, det ha'kke vi heller.
Det går som kulelager i smør. Snakk om genialitet.
Og så du da, Basse. Faders stolthet.
- Va'kke ballongene fine, da? - Suverene. Skål.
Er dette noe å samle på? Dem kommer snart og henter resten av møbla.
Det er bare skiten. Se å bli kvitt det. Hiv det.
- Ja. Bort med møkka. - Ikke så høy på pæra.
Her er det suvenirer fra Rosekjelleren og Norges Statsbank.
Her er papirkniven fra sommeren på Biri. Gode minner fra gamlelandet.
- Pælm det, snuppa mi. Vi kjøper nytt. - Sånt flyter det av på Kanariøyene.
- Og nå som vi er millionærer. - Ja, ja, som du vil.
- 15 millioner dollar, hva? - 75 millioner kroner.
750 millioner pesetaser, hva? Hva sier du, Egon? Nå er du lykkelig?
- Ikke ennå. - Egon ikke glad?
- Tenk deg om, da. - 15 millioner. 75 millioner.
750 millioner. Og Egon er ikke glad.
Klapp igjen brødsaksa. Jeg har et lite regnskap å gjøre opp.
- Regnskapet har vi vel gjort opp nå. - Med 75 millioner i overskudd.
Jeg er blitt lurt. Jeg er blitt rappa over nesa.
Det kunne ikke være nødvendig. Alt var jo i orden.
På en måte skjønner jeg Egon. Han har æresfølelse, vet du.
Kunne han ikke spart den nå? Dette går gæli.
Hallo! Et øyeblikk. Har De en avtale?
Dette hadde De ikke regna med?
- Nei, er det ikke herr... herr... - Olsen. Egon Olsen var navnet.
- Vi har jo møtt hverandre før. - Ja, bevares. Takk for sist.
- Dette ramla vel på sida av fasiten. - Ja. Hva gjelder det, Olsen?
Ville bare antyde at det gjelder en liten uoppgjort kontrakt.
- Kontrakt? - En liten kontrakt, ja.
Om et nett lite pengeskap og noen få små diamanter, -
- som Deres tyske kontaktmann ekspederte hit, så dere kunne -
- selge dem til sjeiken av Abradan for $ 15 mill.
Og som nå ligger og godgjør seg i pengeskapet der borte.
Og som jeg skulle hatt 25 raske prosenter av, ifølge kontrakten.
- Nu følger jeg ikke riktig med. - Jeg tror politiet skjønner meg.
- Politiet? - Politiet, ja.
De jakter jo grå penger, og Bedford- diamantene ettersøkes i hele verden.
Dette er en misforståelse. Jeg kjenner ikke til Bedford-diamantene.
Så skjerp deg når sjeiken ringer og spør hvorfor kassa han henta er tom.
- Hva mener De? - For Bedford-diamantene er her.
Og nå er det ikke snakk om 25 prosent, men 50.
- Der kommer'n. - Å gudskjelov.
Hva er det nå, da? Har dem drilla deg igjen?
Mannen er sprø. Helt suspekt.
Og dessuten har han snust opp en del ting.
Raderes bort, ja.
Han har forsvunnet sporløst. Han må ikke få forbindelse med politiet.
Det fikser jeg. Har programmet klart.
Det er ikke noe å bråke for. Jeg har gjemt dem et sikkert sted.
- Det holder ikke. Hver gang... - At du kunne!
Det skal jeg si dere. Jeg gjorde det for å sikre meg.
Hver gang dere får fingra i penga skjer det noe, og så sitter vi der.
- Ja. Og hva kommer det av? - Spør ikke meg.
Aner ikke hvorfor dere fjotter bort penga. Men nå fikk det ikke gå gæli.
Nå er grensen nådd. Jeg orker ikke mer. Det er det samma år etter år.
Jeg kommer hjem med en genial plan. Gjennomtenkt og taima, -
- tilrettelagt og justert. Alt glir som i smør, helt til det går gæli.
Og hvorfor? Jo, fordi rundt meg, lyset, flagrer det med småmøll.
Et par impotente hengerumper. Ølfeite grautgubber.
Nå er det slutt. Ikke snakk sånn til gode gamle venner og slitere.
- Du skulle skamme deg. - Ti stille! Jeg abdiserer.
- Hit med juvelene. Hvor er dem? - Det kan du godt få vite.
Du kommer ikke til å ha glede av julestasen.
Jeg var hos gullsmeden med dem. Han ville bare ringe politiet.
Hit med dem! Jeg teller til ti. Hvor har du dem? En, to...
Skal det være på den måten, så. Jeg la dem i kommoden i entréen.
- Å, det er sant. Han har henta den. - Henta den? Hvem?
- Skraphandleren. - Vil det si at juvelene...
- Har det rabla helt for deg nå? - Nå er snart tålmodigheten min slutt.
Nå legger jeg meg i pennalet. 75 millioner hos skraphandleren.
Ikke stå der og prat, gjør noe. I morra reiser vi.
- Hva skal vi gjøre da? - Vi får snakke med Egon.
Lite ekorn satt på en gren så glad
Pusset snuten sin med en labb så fin
Dens små unger tre hadde ly og le i det store gamle furu...
- Egon... Egon! - Jeg visste det ville gå gæli.
- Ta deg sammen, da. - Ikke rør meg!
- Jeg tar meg av hatten din. - Mamma!
Hva er det nå, da?
Valborg! Onkel Slem har tatt fra meg ekornet. Han får ikke lov.
- Det har tørna for Egon. - Han går bare i barndommen.
- Han får ikke ta fra meg ekornet! - La han få dyret sitt da. Vær så god.
Av og til skulle en tru dere var spenna gærne alle sammen.
- Bæsjemann. - Ta deg sammen litt, Egon.
- Ikke mer nå, Egon. - Pappa, kan'ke jeg få en is?
Stor is med nøtter og jordbær. Nå! Eller så tisser jeg i buksa.
- Egon da... - Stopp det tullet.
- Valborg! Onkel slår meg! - Så, så, så.
La Egon være i fred. Jeg kan ikke fly som en strikkball.
Vi må finne på noe. Vi må ha tak i glitteret.
Går dere, så ta med ham. Han kan'ke være her når Frelsesarméen kommer.
Bæsjen!
- Hva skal vi gjøre med han? - Is!
Ja, ja, lille Egonmann. Sitt ned og vent nå.
- Jeg vil ha is nå! - Hold tåta.
- Du får ikke snakke sånn til Egon. - Dummen! Dummen!
Bæsjen!
Bæsjen! Dummen!
- Egon da, skoene dine. - Ja, ja. Barbeint stikker'n ikke av.
Tra-la-la-la-la-la-la...
Pell deg ut av gata, din fjoms.
Svarte Per i sølevann, pyse, klyse, pol'tifant...
- Han var tjukk i hue, han. - Er det ikke Egon Olsen, da?
Jo da. Og jeg vil ha en stor is med nøtter og jordbær og...
Kanarifugler i bollen. Dette stemmer helt.
Snakk om svindel. 15 kr for kommoden.
Og han fikk hele møblementet for 10. Det fins snart ikke ærlige mennesker.
- Men juvelene er vel inni her? - Ja, er du gæren.
Nå gjelder det bare å kurere Egon. Vi kakker ham i huet med ei slegge.
- Det gjør jo vondt. - Vi får ta en liten hammer, da.
Egon er vekk.
Dra meg langsomt, da. Det er jo kidnappere.
Stakkars lille Egon. Vi kan ikke bare stå her og se på.
Vi legger oss på hjul.
Kjør ned der. Jeepen stoppa der.
- Har dem gått opp i røyk? - Der står jeepen. Dem må være her.
Ja, jo, men... Vi har liggi i hæla på dem hele tida. Kom.
- Hva er det han gjør med Egon? - Dem støper han inn, jo!
Hysj!
- Ja, men... Ja, men... - Hva gjør vi?
Svarteste.
Dette morkne treskeverket.
Fy til rakkeren.
- Du fikser han. - Hva? Hvordan da?
- Det fikser du. Jeg ordner Egon. - Ok.
Lukk opp da, for svarte. Få opp døra.
Et øyeblikk.
Beklager, kamerat.
Au!
Rolig nå, boss. Diamantene ligger klare. Alt er på fløyel.
- Her er det lille ekornet ditt. - Ekorn? Har det rabla for deg?
- Gudskjelov. Du er normal igjen. - Normal? Er du gæren?
Ja, ja. Kom igjen. Her er skoa dine, Egon.
- Jeg ber om tilgivelse. - Nei, vi skal be om tilgivelse.
- Men dere har jo redda meg. - Bare småting.
Jeg har vært en snøffel av og til.
- Slapp av nå, Egon. - Du er briljant, Egon.
Ikke nok. Av og til tenner jeg, og kaller dere små møll og hengerumper.
Og det er dere ikke. Dere er mine venner. Tapre, dristige og fantasifulle.
- Det er for mye. - Det er for lite!
- Jeg går bare og snøvler og prater. - Jeg æ'kke modig, bare ser sånn ut.
Jeg er av og til helt ko-ko. Jo da, jeg er det. Innrøm det nå da.
Ålreit, så sier vi det. Jeg har mine feil, jeg òg. Så klart jeg har det.
- Nei, ikke én feil. - Ålreit, så sier vi det.
- Så er vi venner igjen. - Ja, og jeg har en plan.
Og nå skal vi følge den.
Hold nu takten der, intet mudder her
La dem se vi er av rette slag
Bare lek, ja, men av den skal fremtids krefter vokse
Derfor er det alvor i vår lek i dag
Og så skal vi få litt spenst på pipestælkene.
Og så noen små, lette hopp. Kom igjen. Hopp, hopp, hopp, hopp.
Dette med Børsen... Me må kunne gjøre noe.
- Ikke om vi ikke får en anmeldelse. - Ein må kunne bruke sunn fornuft.
Ikke tale om. Vi skal handle efter regulativet.
- Hvis det kjem en anmeldelse? - Da må vi handle øyeblikkelig.
Hopp, hopp. hopp! En, to, en, to. Slutt.
Og så en rask 1500-meter i friluft. Kom igjen, karer!
La oss se. Der ja.
...det gamle riket, la-la-la-la-la...
La-la-la-la-la-la...
- Stopp! Dere er da ikke ferdige ennå. - Vi skal opp.
- Etter ordre. - Blir du med på langspurt?
- Ikke denne gutten. - Det er så godt, så.
Det var det. Dem henger på rekke og rad, det er bare å forsyne seg.
- Den tar jeg. - Klarer vi dette, er vi gode.
- Alt klart? - Ålreit, sett i gang.
- Hvorfor skulle jeg kjenne personen? - Han påstår å være i Deres tjeneste.
- Og har begått innbrudd for Dem. - På ulovlig måte.
Det dreier seg om Bedford-diamantene, eftersøkt av SY, FBI og Interpol.
- God middag. Jeg tar med posten. - I like måte.
Ervervet vha. illegale penger, unndratt Skattevesenets kontroll.
- Her må foreligge en misforståelse. - Det er umulig. Dilettanten har tilstått.
- Alt håp er ute, så... - De kan ikke bare... Hør nu på meg.
- Vil De avgi forklaring? - Naturligvis.
- Utmerket. På stasjonen eller her? - Her.
- Godt. Fins det en skrivemaskin? - På forværelset.
Til forværelset. Du holder vakt om dilettanten.
- Delinkventen. - Eh, ja. Dirigenten. Pass på'n.
- Slepp meg. Slipp meg! - Å ja, om forlatelse.
- Lås opp. - Ja.
- Raska på. - Ja, ja, ja. ja.
Jeg ha'kke nøkkelen.
- Fullt navn? - Johan M. R. Holm-Hansen jr.
- M. R.? - Morgan Rockefeller.
Morgan Rockefeller, ja. Johan...
- M-o-r-g-a-n. Morgan. - Rockefeller Holm-Hansen junior.
Hei sann, der var den. Rockefeller Holm-Hansen.
- Junior. - Junior? Junior.
Dette er et gammelt og velrenommert firma, etablert i 1865.
Min oldefar bygde Øvre Slottsgate 7, 9, 13 samt Kirkegaten 34 c.
Min farfar hadde interesser i Søstrene Larsens Hotell.
Nei, nei, nei! Så tjukk i huet går det ikke an å være.
Her står vi overfor et Franz Jäger pengeskap med 15 mill dollar.
Og så har du ikke nøkkelen! Jeg er lei deg og den ballstyrige kjerringa di.
Nei, nå kan det være nok. Meg kan du herpesere.
- Men ikke kast dritt på Valborg. - Kjell, har det tørna for deg?
Vi har ikke tid til å stå her og tulle. Få opp skapet.
- Med disse mansjettene? - Takk! Bare snikksnakk og utflukter.
Vet du hva du er? En skrytepave og en tulling.
Men meg skremmer du ikke vannet av. For jeg kjenner deg. Inn nå.
Hold opp da. Ta det litt med ro.
- Gift i Ullern kirke 6.7. -49. - Hør nå her, konstabel.
- Over. Overkonstabel. - Unnskyld. De kan ikke mene dette.
Tenk på konsekvensene det får for mange uskyldige.
Aksjonærene og deres pårørende. Firmaer går konkurs.
Forretninger likvideres. Samfunnet går i oppløsning.
Ikke ta det så tungt. Alt ordner seg for snille barn.
De har tilstått at De er født 20.6. 1923.
Og ytterligere at De etter Artium og Handelsgym i 1942 -
- ble ansatt i familieselskapet.
Endelig har De tilstått å ha inngått ekteskap i Ullern kirke...
- Hvem er Deres overordnede? - Hva?
- Hvem er Deres overordnede? - Min overordnede, det er... Han...
Nei, det tar vi siden. Først må vi fikse dette.
- Ja, snurr da. - Hysj.
Hysj?
- De må da vite hvem Deres sjef er. - Det gjør jeg naturligvis.
- Hvem er det, da? - Hvem det er? Min sjef?
Ja, det er Hermansen. Kriminalbetjent Hermansen. Og han ønsket en rapport.
- Skal jeg ringe ham eller skal De? - Nei, nå må vi løye litt, Morgan.
Nå må vi ta det helt fra begynnelsen.
Stå på. Gubben vil ringe krimmen. Jeg greier ikke å stagge ham lenger.
- Kriminalen? - Ja, visst pokker.
- Hva skal vi gjøre nå, da? - Du skal holde stetoskopet.
Om forlatelse.
Kriminalbetjent Hermansens telefon, vær så god.
Dessverre, han er hos tannlegen. Hva gjelder det?
Ja vel, ja. Ja. Ja. Akkurat, ja.
Kan dette betraktes som en anmeldelse? Glimrende.
En forklaring, takk.
Jeg sier det nu og har sagt det før. Jeg vil ikke ha noen skandale.
Herr kriminalbetjent, vi har mottatt en anmeldelse.
Denne herren, finansmegler Johan M. R. Holm-Hansen...
- Junior. - Junior.
...har anmeldt at tre ukjente ransmenn har tømt hans pengeskåp -
- med verdiar for $ 15 millioner, 75 millioner norske kroner.
Nå. Skapet er altså tømt? La oss se litt nærmere på det.
Skapet er jo slett ikke tomt. Holm, en forklaring.
- Diamantane? - Bedford-diamantene.
Forklar kvifor disse befinner seg i Deres pengeskåp.
Takk, Holm, det var alt. Jeg overtar selv saken. Ansvaret ligger hos meg.
Vel, min herre, De er dessverre arrestert.
Alt De sier kan bli brukt mot Dem. Denne veien.
De først, De kjenner veien.
Kven var det som sa at forbrytelser ikkje lønte seg?